MIN SON NERO
Obs! I undertexten används de antika namnformerna på platser och personer.
TACITUS ANNALER
Vid den tiden hade Nero just fyllt 21 år.
I Rom var medborgarna spända att se hur den mycket unge kejsaren skulle lyckas
stå emot sin mamma Agrippinas erövrings- och makthunger.
Hon var då i öppen konflikt med sonen.
Dessutom var läget kritiskt för staten: mycket starka fiender hotade gränserna,
och inom befolkningen växte missnöjet med de ständiga skattehöjningarna.
Det var kanske för att lösa alla dessa problem som Nero hade rest
med sin rådgivare Seneca åtta dagsresor från Rom till Baiae,
där mamman säkert aldrig skulle ha kunnat lägga sig i...
Han var säker på att jag inte skulle hitta honom här.
Men vad i hela världen skulle kunna skilja en mamma från hennes son?
Föreställ er då när sonen heter Nero och modern Agrippina.
Samma sak händer varje gång:
Det blir kris i Rom och Nero beger sig till havet.
Nero... Ingen känner honom bättre än jag, hans mor.
Jag vet vad som pågår i hans villa där,
dit han dragit sig tillbaka för att få ordning på "statens affärer".
Hit kommer Roms legionärer, hjältarna från Gallien,
sover i ljuvligt sällskap, spelar tärning...
I stället för att under Neros befäl försvara imperiets gränser...
... använder de sina spjut till att fiska.
Min son har inte varit vad man kallar kondottiär.
I grunden har han varit bara ett barn som kommit under dåligt inflytande.
Därför har jag inte låtit bli att bereda honom och hans vänner...
en riktig överraskning...
Agrippina! Hjälp, Agrippina är här!
Agrippina är här! Hjälp!
Halt.
Soldater! Givakt!
- Jag kan inte låta dig komma in. - Jaså, inte?
Tydligen vet inte den vackre centurionen vem jag är.
Jo, du är Augusta Agrippina, Neros mor.
Och hur vågar du då hindra mig från att komma in?
Du bär en purpurfärgad sjal.
Ja, den är purpurfärgad.
Nero har befallt mig att köra bort alla som är klädda i purpur.
Det fattas en knapp. Reglementsvidrigt, man borde halstra dig levande.
Din karriär kommer att spolieras! Har du en mamma?
Ja, i Padua.
Stig då tillbaka, centurion, om du vill se henne igen.
Germaner, slå inte läger för nära villan!
Annars kan min son få för sig att jag vill visa min styrka.
Jawohl!
- Är det tryggt för dig att gå in ensam? - Åh, jag har med mig mitt vapen.
- Se vilken dyrgrip. - Mungon. För att döda ormar.
Ja, de få som lyckas undkomma mig.
- I villan är också Seneca. - Jag vet.
Låt min fot, min hand slås av sjukdom, låt mitt lår slås av sjukdom.
Gör så att knölar växer ut på mig...
...gör så att alla tänder ramlar ur, men skona mitt liv, låt mig inte dö.
Sådan är den feges bön.
I stället åkallar vi filosofer döden som den yttersta av fröjder.
- Där är Agrippina. - Agrippina? - Ja.
Ser du inte i syne?
Nej. Hon är bakom dig. Jag sjappar.
O, kära, älskade Agrippina! Vilken oväntad och kär överraskning!
Du ser lika ung och vacker ut som alltid.
Vem gjorde det? Du eller Nero?
Jag är din sons ödmjuke rådgivare...
... och jag är den siste av den kejserliga familjens ödmjukaste tjänare.
- Du gav order om att ej släppa in mig. - Jag? Tillåt mig att häpna!
- Häpna du, men låt det inte hända igen. - Du är alltid välkommen hit.
Tänker du stanna här?
- Det beror på. Hur mår min son? - Mycket bra.
Under min ledning utvecklas han till en riktig man: stadgad, forskningsinriktad.
- Vad är det här för dumheter? - Neros experiment.
Vill han få våra skepp att bogeseras av fiskar?
Ja.
Han har omgivit sig med forskare som ska utarbeta metoden.
Leta rätt på Anicetus! Hitta honom och för hit honom, levande eller död!
- Vilka är alla dessa människor? - Forskare.
De är alla Neros gäster: arkitekter, matematiker, konstnärer...
Alla mycket framstående.
Framstående? I lastbarhet?
Vad är det här, en lärd?
Det är en general. Han där senator. Nero väljer sina gäster med stor omsorg.
Hon är dotter till en pretor och hon hustru till en konsul...
- Vad är det där? - Ett finger. - Vad? - Jo, ett finger.
Det är Ennius Silanus finger.
- Han brukar stryka sig under näsan när han talar. - Brukade.
- Så Nero... - Lät knipsa av "den vandrande pinnen".
- Har du sett Anicetus? - Nej.
Om du ser honom, säg till honom att komma.
- Och var är Nero i denna stund? - På en överläggning.
En mycket viktig överläggning med senatorerna.
- I arbetsrummet? - Ja. Viktiga statsangelägenheter.
Han får inte störas.
Jag är god. Alla vet att jag är god.
Det är därför ni profiterar på mig!
Ni är okoncentrerade. Ni är okoncentrerade idag!
Hur kan jag komponera skogens melodi om ni inte är med i tempot?
Det är inte rätt tempo! Nu kör vi. Och visa lite god vilja. Du!
Om igen från början.
Varför är du efter i tempot? Ja, du behöver inte stirra på mig, begrips!
Jag ville förut inte ha dig i gruppen...
Jag ville göra dig till senator.
I stället är du en uggla och kommer att förbli en uggla.
Se så, vi börjar om med grisen.
Men vad gör du, sover du? Står du och sover?
Det räcker!
Poppaea, jag förstår mig inte på dig. Vad vill du?
Hela natten torterar du de här djuren, du är grym.
Är en som studerar hela natten grym? Vad är det du säger, Poppaea?
Nåväl. Sov du, vila lite grann.
Jag kan inte. Jag måste lära mig sången till i morgon eftermiddag. Sov du!
Jag kan inte sova i den här stanken! Det är som att vara i en ladugård.
Och om jag somnar väcker grisen mig.
Ställ inte till med en scen!
Bry dig inte, det är dumt.
Varför har du inte förvarnat mig?
Jag kunde inte. Jag försökte hindra henne.
Hon dödade mig nästan.
Nero dödar mig. Vad ska jag säga honom?
- Tänk själv! Är du inte hans bödel? - Jag är officer i marinen.
Jag dödar bara för att jag har familj.
Nu måste jag hitta Nero någonstans i villan.
Vi tar om allt från början. Gris, get, uggla... Uggla, håll nu takten!
- Nero! Nero! - Vad vill du? Stör mig inte!
Din mor har kommit.
- Javisst, från den andra världen! - Nej, från den här.
- Hon väntar på dig därnere. - Hon lever! På vilket humör är hon?
Hon ville komma hit men Seneca hejdade henne.
Hon lever! Iväg med djuren!
- Poppaea, stick! - Vad är timmen?
Min mor är här. Försvinn!
- Försvinn med alla djuren. Fort! - Jag är inget djur!
- Jag vet inte vad du är. Ut härifrån! - Ska du inte presentera mig för henne?
Är du tokig? Hon är svartsjuk!
Fäderneslandets fader är rädd för sin mamma!
Vi får inte förlora tid!
Så är det: varje gång din mor kommer jagar du iväg mig från sängen.
- Nog! - Förra gången låste du in mig i källaren.
Ta bort det där! Gå till ditt rum!
Att fäderneslandets fader är en sådan morsgris!
Provocera mig inte! Min mor är på väg hit! Försvinn med dig nu!
Min mor är på väg, försvinn!
Seneca, det där är bara svepskäl, du vill inte att jag pratar med min son.
Snälla Agrippina, hur kan du tvivla på mig?
Tvivlet kan fördärva den djupaste vänskap, den heligaste...
- Men vart gick hon? - Vem? - Agrippina. - Agrippina!
Agrippina?! Agrippina!
Agrippina är här! Rädde sig den som kan!
Agrippina är här!
Ah! Senatorerna! Jojo...
- Nero! Nero! - Vem är det?
Mamma, så trevligt att se dig igen. Hur mår du?
Du har lagt ut. Se på ögonen! Märkta av lastbart leverne.
Låt mig se din tunga!
Oh, det där var något nytt – skägget!
Tycker du om det? Jag har låtit det växa som morfar.
- Jaså, senatorerna använder parfym? - Va? - Var är den där kvinnan?
Vilken kvinna? Varför har du inte kommit tidigare? Det förargar mig.
- Heter hon möjligen Poppaea Sabina? - Vem är det? Henne känner jag inte.
- Se då om du känner de här... - Huggormar! Mamma, hjälp!
Var hittade du dem?
Där jag alltid hittar dem - i min säng. Tre stycken!
- Jösses! Så bra att du upptäckte dem, mamma. - Ja.
Jag fann också slaven som lagt dit dem.
Lät du döda honom?
Nej, jag torterade honom tills han erkände att du hade befallt honom.
- Jag vet ingenting, mamma. - Kom hit, Nero!
Kom hit, Nero! Se på mig! Rakt i ögonen.
Nero, se mig i ögonen. I ögonen!
- Det var ett skämt, mamma. - Ett riktigt lustigt skämt!
Du måste sluta lägga ormar i min säng!
Men vad gör du här? Agrippina kan få syn på dig! Göm dig!
Du vill få mig tillbaka till mitt rum. Jag kan väl inte gå upp i rök heller.
Gå din väg!
Gör du mig arg går jag och gömmer mig i Neros säng!
Jag är bekymrad.
Varför, mamma?
Sedan 50 år har ingen i vår familj dött en naturlig död.
- Ja, olyckor allihopa. - Precis.
Min far Germanicus blev dödad av min farfar Tiberius.
Tiberius kävdes till döds under sömnen av sonsonen Caligula.
Så härligt!
Gaius och Postumus mördades av sin mormor...
...och min syster Drusilla blev dödad av din morbror Caligula.
Vilken man!
Din far Claudius var den ende som dog en naturlig död.
Och det bara för att jag vakade över honom.
- Nej, mamma. Han förgiftades, tycks det. - Vad säger du?
- Mamma, alla vet att du förgiftade honom. - Det är en lögn!
Mamma, kommer du inte ihåg? Jag såg när du preparerade svampen.
Lånar du ditt öra till dessa lögner, ger jag dig inte presenten jag har med mig.
En present? Är det sant, mamma? Låt mig se den!
Du kan inte visa dig så där. Byt kläder, jag ska också byta om.
- Var är skinnpåsen? - Skinnpåsen? - Ja. - Här är den, mamma.
Huggormarna! Vid Jupiter! Jag satt därovanpå!
- Jag visste du var där! Stig in, Seneca! - Jag hörde allt.
Varför lät du en slav lägga en huggorm i Neros mors säng?
För folkets bästa.
Hon ville få mig att höja skatterna!
Det är ingenting som kan driva en son att lägga en huggorm i sin mors säng.
- Nja... - Om ormen hade bitit?
- Ja? - Om den bitit, vems skulle skulden vara?
- Ormens. - Nej, min älskade elevs. - Va?
Kom ihåg att jag är din rådgivare. Skulden skulle vara min.
Jag vill inte gå till historien som den som...
...lärde att man skulle lägga huggormar i sina mödrars sängar.
Kom ihåg: mamma är alltid mamma!
- Rådde du inte mig att lägga huggormen... - Nej!
Det här var vad jag sa till dig:
"Om en slav en dag skulle lägga en huggorm i din mammas säng...
... skulle ingen bli förvånad".
- Jag gjorde så här: jag skickade en slav. - Dövstum? - Dövstum?!
- Varför? - En dövstum pratar inte, inte ens under tortyr.
Du har rätt! Varför tänkte jag inte på det? Jag får slå mig själv i skallen!
- Vad gör ni? - Vi monterar vattenrör. - Är det kejsarens idé?
- Ja, det är för sjöstridsskådespelen. - Vid Juno! Vad har jag gjort för ont?
- Seneca, vi kan alla leva i endräkt. - Under samma tak? - Ja.
För mig och din mor är det omöjligt.
Vi har helt olika politiska idéer.
- Strunt i politiken! - Nero! - Vad då "Nero"!
Jag har viktigare saker än politik att ägna mig åt. Jag måste sjunga.
Du gör helt rätt i att följa denna kallelse.
Hur kan du tro att jag och din mor, varandras totala motsatser...
... i fråga om politik, religion, moral, etik, estetik...
...skulle kunna komma överens?
Men förlåt, Seneca, du har ju lärt mig att ur något ont kommer något gott.
- Ur döden... - Uppstår livet. - Och ur hatet... - Uppstår kärleken.
Om du och min mor hatar varandra, är det bäst att låta kärleken uppstå.
Seneca!
- Vad skulle du säga om ett giftermål? - Ett giftermål?
Ett giftermål mellan dig och Poppaea.
Seneca, din dumbom! Jag har funnit sättet att få er överens.
Seneca, jag befaller dig att omedelbart gifta dig med min mor.
Hör du! Kvickna till!
Kvickna till!
- Var är jag? Vad hände? - Seneca, du ska gifta dig med min mor.
Hur kan du vara så grym?
- Du har lärt mig att i livet måste man lida. - Hellre döden, Nero.
- Du föredrar döden framför min mor?! - Ja.
- Och du vågar vägra? - Ja.
Lämna ögonblickligen detta hus!
- Tack, Nero. - Jag visste det.
Sedan en tid har jag tänkt på att återvända till mitt sommarhus i Gaeta.
Livnära mig på bröd och oliver och meditera över livets fåfänglighet.
- Jag förstår. - Gå du till din mor. - Ja, jag går, jag går.
Hon har med sig en present till mig. Lämna du, otacksamme, detta hus!
Försvinn! Jag vill aldrig se dig mer! Jag stannar här med mamma.
- Om du vill mig något är jag i Gaeta. - Va?
Om du vill mig något är jag i Gaeta.
- Caesar, här är din nya klädnad. - Gå er väg! Jag vill inte se!
Får jag se! Den nya klädnaden!
Vacker! Slavar, klä mig! Jag går till min mor. Hon har en present till mig.
- Tycker du om män? - Vilken fråga!
Ett, två, tre, dressen för en ung! Ett, två, tre, jag är sångens kung.
- Anicetus, är alla dessa slavar dövstumma? - Alla.
- Seneca sa dövstumma. - De är det, allihopa.
Hjälp, Caesar!
Dövstumma? I kväll vill jag att alla är dövstumma.
Jag är ingen kirurg. Jag är marinofficer.
Nu är du det. så gör dessa småjobb.
- Skär av tungan på honom och slå hål på trumhinnorna med en hammare. - Nej!
För bort honom genast! Vilken skam!
- Vad pågår här? - Vi skär av några tungor. Vad gör du här?
- Hör på. Är jag eller är jag inte din fästmö? - Vad vet jag?
Går du omkring klädd så där?
Jag är trött på att tvingas gömma mig!
Men hur ska jag göra med min mamma här?
Får hon veta att vi är förlovade, är det slut.
Vad gör du? Det här är privat. Rör på dig och försvinn!
Du har lovat att gifta dig med mig. Drar du dig ur nu?
Jag vet inte.
Jag har givit dig löften, men hur ska jag göra med mamma?
Du vet med min mamma är det inte...
- Nu fick jag en idé. - Ja? - Ja.
För att undanröja alla misstankar ska du gifta dig med honom.
- Är du galen? - Låt mig ordna det.
Nej! Nej! Nej!
Hörde du? Jag låter dig gifta dig med Poppaea.
- Men jag är redan gift. - Jag sa Poppaea!
- Och min fru? - Nej, inte detta!
Vi ger henne till lejonen. Lägg manken till!
- Du är en fegis, ett monster! - Poppaea...
- Mamma? - Blunda! - Var är presenten du har tagit med?
- Det är en fin present jag har med mig. - Är den fin? - Du kan inte gissa!
- Vart för du mig, mamma? Jag litar på dig. Vart går vi? - Se här.
Se... Vad är det du kommit med?
Din morfar Germanicus rustning.
Han bar den i 100 ärofulla slag. Nu är den din. Den ska du bära.
Ska jag bära den? Var ska jag bära den?
I slagen.
Slag? Men är det inte fred? Germanien har väl erövrats av morfar?
Ännu återstår att erövra halva Britannien.
Situationen är mycket allvarlig.
Hör vad general Corbulo har att säga.
I det senaste slaget stupade 2000 legionärer.
Corbulo, hur många slag har du deltagit i?
45, och det med heder.
- Varför är du då ännu i livet? - Nero! - Mamma, avbryt mig inte.
Uppenbarligen har jag varit lyckosam!
- Corbulo, kan du lova mig en sak? - Ja visst, Caesar.
- I nästa slag... - Ja.- ...försök att dö.
- Jag ska göra mitt yttersta. - Bra.
Så gör vi soldaterna nöjda - vi ser till att också generalerna dör.
Natürlich!
Men vem är det här? Mor!
- Vem är det här? - Det är Segimerus, germansk general.
- Har du tagit en tysk in i mitt hus? - Han har planlagt hela operationen.
Operation? Vänta... Kan ni förklara för mig! Vad gäller det?
Det här är norra Britannien, ett område som är helt täckt av is och snö.
Med fyra legioner och en manöver går det att erövra utan bakslag.
- Jaha? - Säkert. - Säkert. - Var kommer jag in? - Va? - Var kommer jag in?
Din stund är inne. Britannien väntar på dig.
- Vad gör Britannien? - Väntar på dig.
Låt det vänta. Jag far inte dit. Det är kallt, jag har ömtåliga luftrör.
Det vet du, mamma.
Överdriv inte. Den torra kylan är hälsosam.
Lyssna nu på Segimerus.
- Varför har du tagit hit Segimerus? - Tyst!
- Låt oss lyssna på Segimerus. - Der plan är simpel.
Jag ska bergen besetzen, skogarna brennen...
... byarna ödelegen, hamnar och magasin verbrennen.
- Mamma! Hornet! - Shhh. Se men inte röra!
- Om jag ber om det, ger han mig det? - Nej, och stjäl det inte.
Jag är så förtjust i horn, det har ett vackert ljud.
Det kommer inte att finnas kvar ens en enda stein på platz,
alles kaputt.
- Ni är här för att sända mig ut i krig? - Ja. - Som en soldat? - Förvisso.
Detta plötsliga besök av Agrippina ger mig onda aningar.
Va? Ja... Farväl orgier!
Morfar, försök förstå mig, jag är inte en krigare. Jag är en konstnär.
Som konstnär har jag en mycket välgrundad plan för att erövra världen.
Erövra världen? Om du visste hur jag längtat att få höra dig säga det.
- Jag jublar när jag hör det. Lyssna på honom! Förklara dig. - Tack.
- Har du soldaterna på plats, mamma? - Ja.
Då så drar jag tillbaka alla.
- Omöjligt! - Tyst, det här är strategi.
Du förstår mig, mamma. Jag drar tillbaka alla...
... och gör om dem till murare.
Soldaterna till murare?!
Oh, du skämtar!
- Hör du, var allvarlig. - Men jag är allvarlig.
Jag gör om dem till murare – de ska bygga teatrar i imperiet...
... för jag måste sjunga.
Du. kejsaren, sjunga?
Ja. Seneca har upptäckt att jag har en vacker röst.
Jag håller på att sätta upp ett skådespel som visas på scen idag.
Om det blir succé, ska jag turnera med det på imperiets alla teatrar.
Jag behöver ingen armé, jag erövrar världen med min röst.
Och medan du spelar pajas och blir en visa för alla...
...vem ska då tänka på Roms affärer?
Där finns senatorerna, jag betalar dem för det. Och så finns ju Seneca.
Seneca...
- Caesar, du är väntad vid repetitionen. - Ja, Anicetus, jag kommer.
Corbulo, kom hit.
Kom överens om återinförande av rustning.
- Rustning? - Ja.
Jag ger rustningar till danserskorna och skapar en armé av danserskor.
Den här ger jag dig och med den erövrar du Britannien.
Föreställ dig britterna när de ser en armé av danserskor komma!
Hur och när ska de kunna göra motstånd?
Skulle jag föra befäl över en armé av danserskor?
Jag litar på dig, Corbulo.
Jag vägrar.
Corbulo, tycker du bättre om soldaterna än om danserskorna?
Anicetus, de där generalerna förstår jag mig inte på. Gör du?
Ave, Caesar Augustus.
Mina vänner, är ni rädda att jag inte ska sjunga?
- Ja, vi är rädda, sjung! - Och om jag inte skulle sjunga?
Nej, sjung!
- Nehej, jag ska inte sjunga. - Sjunger du inte, Caesar?
Jag vill njuta av deras plågor, jag låter dem trängta.
- Mina vänner, jag skojade. - Caesar skojade.
- Anicetus, se till att de är tysta! De irriterar mig. - Shh!
Kungen bland skämtare!
Är inte hon där den vars make vi dödade?
Tror hon att det med var ett skämt?
Vänner, nu ska skådespelet börja.
Jag ska delta, inte som er kejsare, utan som en ringa sångare.
- Roms kanariefågel! - Va?
- Roms kanariefågel! - Vad betyder det?
- Jag är Piso. - Vem är du? - Arkitekten Piso. Jag upprepar: Piso.
- Jag ritar och projekterar teatrar. - Och jag bygger dem, alla i marmor.
Bravo! Bygg teatrar i hela imperiet åt mig, Piso.
"Jag upprepar: Piso."
Kontraktet är vårt!
- Men vem är det där? - Det är Seneca.
Seneca! Och vart är han på väg?
Seneca!
- Stopp! Seneca, vart ska du? - Jag ska till Gaeta.
Det kan du inte. Min mor vill skicka mig ut i krig.
- Var det hennes present? - Ja. - Det har du velat. - Seneca, res inte.
- Stanna för det romerska folkets bästa. - Om man...
- Jag ger dig en villa. - Jag offrar mig än en gång.
Kriget ska inte bli av. Villan ligger vid havet?
- I inlandet. - Bra. Jag föredrar det.
Jag är glad att du inte längre vägrar. Gå nu till min mor och blidka henne.
Avdelning! Halt!
- Är de rekryter till armén? - Ja. - Danserskor? - Nej de är...
- Och de är...? - Alla. Frivilliga. - Bra.
Vi behöver inte soldater för att erövra Britannien.
Det räcker med er, flickor, med er beredvillighet, er...
- Varifrån är du? - De är från Ferrara, Caesar Augustus.
Har de fått prova rustningarna?
Låt henne prova morfars rustning.
Morfars rustning?
Anicetus, gör som jag säger! Låt henne marschera, jag vill se.
Framåt marsch! Ett, två, ett, två. Helt om! Ett, två, ett, två...
Det räcker. Bra!
Morfars rustning, Anicetus.
Uppställning i led!
Äntligen, jag har väntat på dig.
Du är fortfarande här? Agrippina är därinne.
- Jag måste prata med honom. - Jag med. - Det här är inte rätt tidpunkt.
Jaså! Har du inte hört det senaste?
Jag måste gifta mig med Anicetus, Neros bödel.
Mina lyckönskningar.
Hur kan du... Jag har varit Neros fästmö i två år.
Jag har skilt mig två gånger och sagt nej till allt för att bli kejsarinna.
Och då hans mamma kommer ska jag då tvingas gifta mig med bödeln?
Du har tur. Jag löper risken att gifta mig med mamma Agrippina!
- Oh, stör mamman dig? - Mamma är alltid mamma.
- Agrippina, känner du Poppaea Sabina? - Bara till namnet.
Vad gör dina makar?
Jag har skilt mig från dem, men jag är förlovad igen.
- Med vem? - Med mig.
Högst egendomligt.
I Rom säger alla att du är Neros älskarinna.
Neros älskarinna! Det var väl en lite lustig idé, Poppaea?
Jag tycker inte alls att den är lustig. Det är dags att tala.
Varför tala, varför bry sig om sådant idiotiskt sladder?
Gå nu, min duva. Gå, min duva.
Jag har aldrig tvivlat på din kärlek. Gå! Gå! Gå!
Se, mina små kära senatorer! Varmed kan vi stå till tjänst?
Vi har kommit från Rom för att gå igenom de nya lagarna med dig.
De nya lagarna? Signera dem ni.
Jag signerar dem om jag gillar dem. Senaten är till för sådant.
Allvar, senatorer! Seså!
- Förresten, kan ni sjunga? - Sjunga?! - Ja. - Men...
Pröva. Nå? Sätt igång.
Inte illa... I morgon låter jag dem sjunga. Låt dem prova. Och få dem att bada.
Vad är det där för folkhop som kommer upp?
Det är folket från Baiae. Agrippina har bjudit in dem till skådespelet.
Idiot! Det är det värsta som kunde hända.
- Den kvinnan är en demon. - Men i så fall...
Vi måste vidta förebyggande åtgärder. När folket kommer in...
Leve Nero, fosterlandets räddare! Leve Nero!
- Caesar! - Byborna har invaderat villan.
- Byborna? - Ja.
Din mor har bjudit dem för att de ska kunna bedöma dig och din konst.
Underbart! Folket ska bedöma min konst!
- Hon ska vara med dem. - Vem? - Din Augusta. - Min mor? - Ja.
Alcaeus, den här dagen är säkert den finaste dagen i mitt liv...
Stick! Försvinn! Iväg!
Oh, min mor!
Augusta, ha stort utbyte av skådespelet.
Det kommer att bli oförglömligt för alla.
Och nu... Nero Caesar Augustus!
Upp med ridån.
Tremate, senatores et matronae!
Ego sum imperator, sum Nero.
Den store sångaren!
Bäva inför mig, befolkning!
- Han har ett lite lågt röstläge, men vilken timbre. - En uppenbarelse.
Jag tror jag ska applådera.
Likväl finns det i världen med så många människor
en som får Nero att bäva.
- Vem är det? - Vem är det? Vem kan det vara?
Det är hans mamma.
Mamma... Mamma...
Precis när det är slut, ska vi alla tillsammans vissla. Agrippinas order.
Vad ska hända sedan?
Så länge Agrippina är i livet är det hon som tar ansvar för er.
Order från Seneca: den som inte applåderar får en flaska i skallen.
Lugn!
Hör upp! Just när det slutar, börjar ni vissla.
Kanariefågel! Roms kanariefågel!
Om han hade vunnit ett slag, skulle han inte ha fått så många applåder.
Sätt kransen på honom genast, innan det är för sent.
De kan inte vissla, pretorianerna hindrar det.
Ska jag kalla hit germanerna?
Tystnad!
Tack! Tack, kära ni!
Jag har ännu inte gjort mig förtjänt av denna krans.
Jag betraktar ert bifall som en uppmuntran.
Det visar att min sång har gjort er mycket förtjusta.
Jag är inte nödbedd så...
jag sjunger min sång ytterligare... 823 gånger.
- Vad sa han? 23? - Nej, 823. - Oh...
- Bra. Säg sen att han inte är generös! - Ja, det var en härlig överraskning.
Blockera dörrarna medan Nero sjunger. Ingen får gå härifrån.
- Och om någon känner sig dålig? - Han kan gå ut efter slutapplåden.
Mamma! Mamma!
Jag vet vad du vill att jag ska göra!
När jag det gör...
...skall jag icke bära...
...morfars rustning.
Vill du veta varför?
Detta varför är alltid detta därför: Du tycker om den men inte jag.
Vem vet hur denna historia kommer att sluta?
"Quo vadis, mater?"
- Det är skamligt. - Håll tyst! - Nej! Jag är en veteransoldat.
Jag har stridit i 27 år i Germanien under hans morfar.
Jag med.
Jag ger mig inte på veteranerna. Var är Anicetus?
Han var här, men nu är han försvunnen.
Din hund! Iväg med dig! Din hund!
Det räcker, försvinn! Det räcker!
- Visslingar. - Visslingar. - Visslingar. - Visslingar.
- Visslingar? - Ja.
Min kära Seneca!
Jag är ledsen, folket delar inte din mening om musik.
Det är folkets mening som räknas.
Neros sång är för konstfull för att förstås av massan.
Spelar ingen roll vad det är för skäl.
Nu måste vi skicka honom till Britannien för att man ska glömma det här fiaskot.
Vi ger oss av i morgon bitti.
Mina komplimanger,Seneca.
Hur ska du återta kontrollen över situationen?
Med vilka argument?
Den enda person som i denna stund kan ha goda argument för Nero...
...är du, min kära.
- Jag? - Javisst. Kan du sjunga?
- Varför? - Nero måste återfå tilltron till sin röst.
- Poppaea, du sjunger min sång! Du har lärt dig den? - Naturligtvis.
- Tycker du om den? - Den är hänförande.
När du hört den, glömmer du den aldrig.
Varför visslade folk ut mig? Förstår de mig inte?
Jag förstår dig. Räcker inte det, käraste?
Jo, Poppaea, men du får inte lämna mig, inte nu när jag behöver tröst.
Du kommer väl säkert aldrig att lämna mig? Aldrig!
Poppaea, aldrig, aldrig, aldrig, aldrig!
Aldrig.
Men har de haft vatten i mjölken?
Vet Poppaea det?
Slavar! Jag talar till er! Man har blandat mjölken med vatten!
Slavar, ni bryter mot reglerna! Poppaea, låt mig känna.
De har fördärvat din hy. I mjölken har de hällt vatten.
Poppaea, jag vill se dig barfota, utan gördel, rufsig i håret...
Poppaea, jag gifter mig med dig.
Oh, Nero, som jag hoppats få höra dig säga det!
Låt oss resa iväg innan de får dig att ändra dig.
Låt oss fly långt bort.
Ja, långt bort. Till Egypten. Blir det bra?
Ja. Till Egypten med dig! Rena drömmen!
Vi ska se de mystiska pyramiderna, faraonernas palats.
- Jag ska sova i Cleopatras säng... - Cleopatras, nej!
Jag ska bli kejsarinna! Fantastiskt!
Det fantastiska är du när du dansar, Poppaea.
Jag ska dansa för dig.
Jag ska dansa naken för dig.
Nej, inte naken, halvnaken.
Se här, Poppaea. Tag på dig den här.
Det blev en triumf. Kejsaren är i dina händer, Agrippina.
Inte helt och hållet. Det är för tidigt att utropa seger.
Vi ska inte segra så länge som Poppaea och Seneca är i livet.
Vad ska vi göra?
Ingenting. Jag ska ordna allt. I kväll.
- Kom hit. Underbar! - Med dessa lappar? - Ja, så ska du klä dig.
Vi ska leva av allmosor. Så underbart! Egypten är fullt av tiggare.
Jag och du mitt bland tiggare. Tiggande, tiggande, tiggande.
Vilken fantasi!
Poppaea, jag skämtar inte. Du har sagt att du aldrig ska lämna mig.
Jag har alltid drömt om att leva av allmosor som en fattig konstnär.
Inte du?
Skämtar du? Vill du lämna tronen?
Ja visst. Det är min tron. Inte din.
Jag har skilt mig två gånger för detta. Jag har satt mitt rykte på spel.
I åratal har jag riskerat mitt liv för att bli kejsarinna.
Och nu ska jag tigga?
Du är galen!
Jag far dit ensam. Jag struntar i tronen. Jag är en konstnär, jag!
Du, konstnär? Vill du att jag säger dig vad du är och hur du sjunger?
- Du sjunger... - Som en näktergal. - Va? - Som en näktergal.
Och se här har jag bevis.
Vem är det där?
En av dem som visslade ut dig.
Din asgam!
Nåd, Caesar. Du sjunger bra.
- Varför visslade du i så fall? - Jag har familj. Jag lät mig mutas.
Mutas? Hur då?
- Han fick betalt för att vissla ut dig. - Av vem?
- Crepereius, på order av din mor. - Din asgam, dödergök, smilfink!
Betalade min mor dig?
Hon betalade folket för att vissla ut dig.
Caesar, du sjunger bra, du är fenomenal.
Hörde du, Seneca? Min mor betalade folket!
Gudarna har beslutat jag ska bli föräldralös i unga år!
Nero.
Vad vill du?
Nero! Nero!
Odört. Extrakt av kobra. Stormhatt.
Paddstjärt. Likpulver.
Lite, lite grann... Mer stormhatt.
- Nero! - Tyst, Seneca, låt mig arbeta.
- Det här är ett mycket starkt gift. - Är du säker på att receptet är rätt?
- Nero! - Tyst, Seneca.
Mamma är stark. Hela familjen är det.
Jag har experimenterat på bred bas.
- Nero! - Ja? Lugn, Seneca. Var tyst.
- Jösses! - Vem är det?
- Är det du? Du skrämde mig. - Jag har hittat arseniken. - Lugn!
- Om hon kommer, är det ute med oss. - Arseniken... - Vi lägger i lite till.
Lägg dig inte i! Försvinn!
Nero, jag vet inte vad du håller på med.
Om det är gift, råder jag dig att inte använda det mot din mor.
Vilket struntprat!
Inget skäl – hur ädelt det än må vara – kan rättfärdiga en sådan handling.
Nero! Kom ihåg: mamma är alltid mamma.
Seneca har rätt. Jag gör det inte mer. Kasta bort allt! Iväg med det!
- Jag ska inte göra det? - Nej.
Du är ung och ungdomen är döv för råd från den som är äldre.
Tyvärr kommer du att göra det.
- Jaså? - Ja, tyvärr.
Låt mig som din lärare ge dig ett nyttigt råd.
Kokar du dekokten?
- Ska jag göra det? - Nej, det förtar effekten.
Du har rätt, Seneca. Se, den är klar.
- Skaka den. - Va? - Skaka den.
- Är du säker på att den är stark? - Var inte orolig.
Det är ett recept som gått i arv från far till son i min familj.
Se på huggormarna, det verkar som om de sover.
De vaknar i värmen i sängen.
- Vems säng? - Poppaeas.
Du lägger dit dem. Jag ska hälla giftet i Senecas citronvatten.
Skynda dig, iväg.
Vid Jupiter! Ah, det är du! Varför blir du rädd?
Där! Där! Germanen!
Ta honom!
- Din mordiska fähund! - Hjälp! Hjälp!
- Och nu? Kan jag komma? - Ja.
- Anicetus, håller du fast honom hårt? - Ja. - Säkert? - Ja!
German, jag ska slå dig sönder och samman och slita öronen av dig!
Nåd! Caesar Augustus, jag är en arbetare från Puteoli.
Vad gör du i min mors säng?
Jag är en av rörmokarna som arbetar i villan.
Det stämmer.
Vi håller på att ordna vattenledningen.
Det läcker ner på din högvördiga mors säng.
Vad är det här?
En marmorskiva som vi ska sätta tilbaka i taket.
Tyvärr kan vi inte i natt få fast den med kalken.
Vi håller skivan uppe med en järnbalk.
Ingen får röra balken, annars ramlar den ner på din mors säng...
... och krossar hennes högvördiga huvud.
Om balken rubbas, faller skivan ner på sängen. Hörde du det?
Om balken rubbas...
- Vad gör då skivan? - Faller ner på sängen.
Jag visste att du var här, Seneca. Allt klart.
Jag var rädd att du skulle ha gjort det.
Varför?
- Har du kontrollerat detaljerna? - Javisst!
En skiva kommer att rasa ner på sängen. De vill ha fem minuter på sig.
Där är hon, på väg till sängs. Uppehåll henne, Seneca, fem minuter.
Är du fortfarande här? Din Poppaea väntar oroligt på dig.
Poppaea är bara min fästmö.
En filosof borde vara i sängen så här dags.
- Agrippina? - Ja? - Jag skulle vilja prata med dig.
Folket har bestämt sig, jag kan inte göra något åt det.
Agrippina!
- Hur är det fatt? - Illamående. Det snurrar i huvudet.
- Har du druckit något i rummet kanske? - Nej, det är nog min astma.
Då är botemedlet enkelt. Du bör genast dricka en bägare citronvatten.
- Finns det i ditt rum? - Jag tror det.
- Jag följer dig dit. - Tack, tack, Agrippina.
Upp! Upp!
Tag det här. Drick en stor bägare så ska du se att allt går över.
Tack... Nej tack, det är onödigt.
För en filosof som mig kommer det enda botemedlet att vara döden.
Filosofer!
Vad det för bra med att alltid tänka på döden?
Något mycket bra, Agrippina: att inte lida när man dör.
Gör som du vill, men om anfallet kommer igen, finns den där.
Nej! Nej, Agrippina, gå inte. Agrippina! Lämna mig inte ensam.
- Men vad vill du? - Det var inte astma, det är inte sant att jag mår dåligt.
Va? Seneca, jag börjar tro att filosofin kan ha slagit sig på hjärnan.
- Sluta nu! Du missbrukar mitt tålamod. - Tala inte till mig så där!
- Krossa inte drömmen att jag lever i morgon. - Vad då för dröm?
En dröm som jag närt i mitt hjärta sedan 25 år...
... men inte vågat yppa.
Jag älskar dig, Agrippina.
Men du har berättat för mig att du ska gifta dig med Poppaea.
Poppaea ger bara en tillfällig lindring.
Hur kan en omogen frukt som hon stilla min kärlekstörst?
Jag vill bita i den mogna fruktens kött.
Poppaea är isen och du elden.
Poppaea är en bäck och du en brusande flod.
Jag vill drunkna i den floden!
Sätt dig inte till motvärn mot mig, Agrippina! Sätt dig inte till motvärn!
Vem sätter sig till motvärn? Du vill drunkna? Så dränk dig då!
Jag önskade just detta från dig, ingenting annat.
Nu på en gång, genast, utan eftertanke, Seneca.
Det skulle vara underbart, men det är sent nu, alltför sent.
Men vad säger du? För kärlek är det aldrig för sent.
Klockan är 4, uppe i ett dygn, jag håller mig inte på benen av trötthet.
- Lägg dig ner. - En mans ork har sina gränser.
Din passion är bara rök och ingen eld. Bara ord alltsammans.
Ja, ord, min kära. Du har rätt. Bara ord.
Stackars olyckliga Poppaea, om hon gifter sig med dig!
Jag skulle dö!
Överdriv inte, Agrippina!
Kraftlöse gubbe!
Fråga din syster Livilla om det!
Jag en kraftlös gubbe?
Se upp för citronvatten från denna kriminella kvinna!
- Allt ordnat? Alla här på plats? - Helt och hållet.
- Ska du inte gå och lägga dig? - Sedan. Nu vill jag läsa dessa dokument.
- Det kräver två timmar. - Det kommer inte att räcka. - Jag ska vara vaken.
Sluta!
Poppaea, kittla mig inte på foten!
Sluta, Poppaea!
Vem kittlar dig? Jag håller på att kamma mig.
Du ka...? Men det är någon som kittlar mig på foten.
Huggormen! Jag känner igen den, det är den som jag la i min mammas säng!
- Döda den, Poppaea! - Jag kan inte sova en enda natt ostörd!
Jag slår vad om att din mor lagt dit den.
- Säkert. - Är det alltid så med er?
Om du vill gifta dig med mig, måste du vänja dig vid ormarna och paddorna...
- Vilka är ni? Vad vill ni? - Caesar!
Vad gör ni där? Går omkring klädda så där vid denna tid? Vad vill ni?
- Vi har hittat en huggorm i ett rum. - Den har jag dödat.
- Den här är från Tivoli. - Va? - Gå iväg och skräm upp min mor.
Iväg! Stick!
Men min mor hade med sig tre.
En är den från Tivoli, den från Antium har Poppaea dödat...
Den tredje fattas, den med hornet. Den är farlig!
Den rör sig fritt! Hornormen rör sig fritt levande!
- Tacitus! - Vad önskar du? - Strök du mig över skägget när jag sov?
- Vem, jag? - Ja, du strök mig över skägget. - Du yrar!
Tesoruccius, känner du lukten av orm?
Senatorer, medborgare, vänner...
... Neros mor, den visa och goda Agrippina, är död.
Jag beklagar henne inte, vänner, snarare avundas jag henne. Ja, avundas henne.
I och med döden har hon nått den fullkomliga glädjens stadium...
... som jag varje timme förgäves önskar mig, längtar och trånar efter...
- Mästare, vad är det? - Ingenting. Jag tyckte jag såg en orm.
Du kunde ha förvarnat mig om att man i ditt hus lägger huggormar i sängarna.
Det är en arbetsskaderisk.
Det skulle ha varit bättre för mig att vara med en slav.
Jag blir inte arg, bara för att det du.
- Du leker med klockor när ormarna är fria? - Du har inte förstått.
Se vad din kejsare har tänkt ut åt dig!
Om en orm kommer förbi, rör sig stortån och klockan plingar.
Akta dig för att få klockan att plinga. Annars får du en riktig omgång.
Se vilken påk jag har!
Vid Jupiter, Mercurius och Saturnus! Vad blir resultatet?
Taket har brakat. En olycka! En olycka!
En olycka, Agrippina har dött!
Nej!
Hon är i livet!
Hon lever.
- Ja! Ja! - Hon lever. - Hon är i livet!
Nero! Nero!
- Fångad! Huggormen! - Vad är det här?
Klockan plingade! Klockan plingade!
- Anicetus. - Nej, Anicetus, gör inte så där!
Jag trodde du var en orm!
Crepereius är död, men din mor är i livet.
- Odugling! Jag flyr från det. - Nej, rasande germaner är överallt.
Var är kejsaren?
- God morgon, Augusta. - Var är den där kvinnans rum?
Om du menar Poppaea, är hon i tredje rummet till höger.
- Låt omringa villan, Segimerus. - Ja!
- Anicetus, för bort Poppaea. - Kom. - Nej. - Iväg med dig. - Nej.
- Vill du inte ge dig iväg? - Det här är min säng, ge dig du iväg. - Ja...
Här kommer hon!
- Augusta, jag skulle vilja passa på... - Nero! Nero!
- Ja, mamma? - Ut med dig!
Jag var här nere.
Oh, mamma! Vad gör du här? Iväg med dig! Stick!
För all del, men tro inte att det slutar så här.
Oh, så vacker du är, mamma. Redan uppe på benen? Vill du inte lägga dig?
Jag är på benen för att jag inte gick och la mig. Taket rasade ner.
- Taket! Vid Jupiter! Du hade kunnat dö! - I stället dog Crepereius.
Ett så hemskt slut kan drabba bara en vanlig dödlig.
- Så du är odödlig, du? - Endast historien ska utvisa det.
Men förresten... Där fanns en konstig dryck på mitt bord.
Den vet du ingenting om?
- Jag? Nej. Vad är det? - Gift. - Bort med den!
- Är du angelägen om att se vilken verkan den har på mig? - Ja.
Ja, ja.
Oh, nej! Mamma, nej! Varför gjorde du det, mamma?
Oh, mamma, ma...
Mamma, har den ingen verkan på dig?
- Du är i livet? - Ja. - Ja?
Det är ett stärkande medel för mig.
Mamma, får den dig att må bra i stället för att dö?
Jag tar gift varje morgon till frukosten.
Annars skulle du ha varit föräldralös sedan ett bra tag.
Hursomhelst, kom ihåg, din kanalje, det jag nu säger till dig:
Om en orm en dag skulle bita mig, skulle det vara slutet för ormen.
Det var en snygg formulering, mamma.
Tror du jag skojar? Prova du! En enda droppe dödar dig. Drick!
- Är du galen? Där slänger jag droppen. - På knä! Vid mina fötter!
- Nej, mamma. Jag vill inte dö. - Jaså, du vill inte? - Mamma!
Det är Poppaea som bör dö
och alla snyltare som du har omkring dig.
Under det här taket konspirerar alla.
Vem konspirerar?
Vem konspirerar i mitt hus?
Vem konspirerar? Nå, vem konspirerar!
Främst bland alla den som som du har det största förtroendet för.
Vem är det?
- Det här är ett brev från Seneca som jag fångade upp igår. - Du? - Ja.
- Du snappade upp det? - Ja. - Låt mig få se det. Vad står det i det?
"Käre Lucilius, du frågar mig vad man anser om Neros röst.
Alla gäster i villan anser att Nero har en medelmåttig röst."
Jag bränner alla! Jag bränner er alla!
Utom Seneca.
Fortsätt.
"Officiellt skulle jag säga att Nero har en utmärkt röst."
Utmärkt. Det står utmärkt.
- Fortsätt. - Mamma, står utmärkt.
- Fortsätt. - Det står utmärkt.
"Men när du frågar mig, Lucilius, säger jag dig att Nero sjunger som en hund."
Se till att lejonen är hungriga.
De ska få äta gästerna i min villa.
Sätt igång. Processen ska nu börja. Sätt igång!
Achtung! Achtung!
Kejsar Nero, fosterlandets fader och räddare...
...har beordrat snabbhet i denna process.
Anse alla gäster i detta hus skyldiga till konspiration...
...mot hans egen person och hans högvördiga moder.
I kraft av de särskilda maktbefogenheter som medgivits kejsaren...
...kommer han att döma och straffa...
...enligt sin exklusiva och oförytterliga bedömning.
- Varför knäböjer du inte? - Vem ska sedan dra upp mig? - Ja, det förstås.
- Vem är du? - Ugulilla. - Henne minns jag. Jag har en idé.
Mina kära vänner, om det kan behaga er...
... ska jag försätta er i ett läge att ni inte ska höra mig när jag sjunger.
- Vi är alla dina beundrare. - Du sjunger som en lärka!
Lärka! Jag ska nu visa er hur lärkan för fram sin näbb.
Håll fram händerna!
Jag ska döda er allihopa!
- Var nådig! Var nådig! Var nådig! - Vad för något?
Var nådig! Var nådig! Var nådig!
Anicetus, du hör efter vad den här galningen vill.
Nåd, Caesar.
- Vem är detta? - Arkitekten Piso. - Piso, ja!
Piso, Piso... Piso ger vi till lejonen.
Nej, inte till lejonen! Nej, inte till lejonen!
Jo. Låt oss titta lite. Dra upp kläderna!
- Förfärligt! Förfärligt! Skäms du inte? - Nej.
Vilka stickor till ben! Lejonen har rätt. Vad får de för mat med honom?
- Det finns inget djur som kan äta dig. - Tack!
Det finns inget djur... Inget...
Äter du honom?
Jag? Jag är ingen kannibal, jag är officer i marinen.
Nu är du bödel. Ät en liten bit av honom och låt resten vara.
Tag honom till köket och gör mig inte arg, bödel. Iväg!
Jag är oskyldig, Caesar, jag litar på dig!
Stopp, låt honom vara som han är, rör honom inte.
Anicetus, honom här balsamerar vi som han är.
Gör ett hål i hans huvud, in med en fackla. Så ger vi honom till mamma.
Se! Himmelsblått och rött! Det matchar sängkammaren. Fint! Perfekt.
- Tack, Nero. - Försiktigt! Rubba ingenting!
- Nero, min lille Nero. - Älskade mamma.
Utmärkt, min gosse. Jag ser att du har rustat dig med rättvisans svärd.
Ja, mamma, morfars ande är nu i mig. Jag känner det..
Bra! Var befinner sig Poppaea och Seneca?
De inväntar nere i källaren den yttersta domen. Kalla hit Poppaea.
Monster!
- Om jag måste dö, genomborra då du mitt bröst. - Skyl dig, din sköka!
- Du försöker depravera honom. - Försök inte depravera mig!
Låt oss höra vad jag anklagas för.
Vet ni vad Poppaea anklagas för? Hon har deltagit i kristna ritualer.
Du kom också med mig ner i katakomberna!
Min son tillsammans med de kristna, nere i katakomberna!
En enda gång, mamma. Jag var nyfiken. Jag sa till mig själv:
"Hur ska katakomberna vara?
Jag skulle vilja se om jag kan få tvåspannen att komma fram där
och så lösa upp trafikknutar.
Trafiken i Rom håller på att bli omöjlig, den flyter inte längre."
Vilken skandal!
Bekymra dig inte för de kristna. Jag känner dem, de är harmlösa.
De är obetydliga, simpla människor med klen röst.
Nog nu, låt oss inte förlora tid. Vad gör du med Poppaea?
Poppaea... Poppaea... Poppaea... Poppaea...
Det blir ett rim, jag är poet.
Poppaea störtar vi ner från klippan Tarpeia.
- Nero, gör det inte. Jag älskar dig. - Iväg!
Och nu kommer vi till Seneca. Var är Seneca? Seneca!
Var mild mot honom, i grund och botten är han min käraste vän.
Om du verkligen måste straffa honom, vill jag inte vara närvarande.
- Låt oss se hur du tar dig ur det här. - Seså! Iväg!
- Min son har beträtt den goda vägen. - När sker avrättningarna?
Efter min avfärd.
Senaten skulle kunna tro att det var mitt verk.
- Du far? - Omedelbart. - Uppfattat.
Är detta ditt brev?
Det som är mitt är ditt, tag det om du vill.
Vad gör jag med det? Läs, Seneca.
- "Käre Lucilius..." - Käre Lucilius... - Käre Lucilius... - Läs!
"Käre Lucilius, du frågar mig hur Nero sjunger.
Alla gäster i villan anser att Nero har en medelmåttig röst."
Det är inte sant.
Det är det ni sagt. Medelmåttig. Även om ni applåderade efteråt.
De är genomruttna!
"Officiellt skulle jag säga att Nero har en utmärkt röst."
Ja, så var det med det...
Kom hit Seneca. Där slutar inte brevet. Läs!
- Avslutningen? - Ja.
"Men till dig, käre Lucilius, kan jag bara säga att Nero sju... som...
Läs tydligt, Seneca. Sju... som...?
- Sju-som-hun. - Vad är sju-som-hun? - Sju-som-hun.
- Vad är det? - Sju-som-hun.
Seneca, missbruka inte mitt tålamod. Nero...
... sjunger som en hund.
Du erkänner?
Ja, jag erkänner att du sjunger som en hund. Så?
"Så?"!
Är det dåligt att säga att Nero sjunger som en hund?
Nu räcker det, Seneca!
Du har kallat kejsaren hund!
Du straffas med döden för majestätsbrott.
Nero, du tar detta ord som en förolämpning?
Du har kallat mig hund!
Jag har använt ordet hund. Men vad betecknar ordet hund?
- Vad betyder ordet hund? - Hund.
Ordet hund har som alla ord en vag betydelse, mångtydig,
rent av mystisk.
Det verkar underligt att det i ett fulländat språk som vårt...
Vad skrattar du åt? Det här är rättegångsförhandling.
Ni ser, mina vänner, det finns hund och hund och varje hund är en hund för sig.
Har ni märkt hur underbara skällande hundar är?
Jo visst.
Somliga ylar, tjuter...
I ditt fall, Caesar, sjunger du.
Men tänk något så fantastiskt, en hund som sjunger! Det är ett mirakel!
Du håller alltså fast vid att säga att jag är en hund.
Nej, jag håller inte fast vid det.
- Men du har skrivit det. - Nej! Jag tar er vänner till vittnen.
"Men när du frågar mig, Lucilius, säger jag dig att Nero sjunger som en hund."
Men liksom Lucilius inte frågat mig om detta och aldrig kommer att göra det...
Nej, nej, nej! Vänta ett tag, Seneca.
Det står "enär", inte "när". ..."enär" du frågar...
- Det står "enär". - Det står "när". - "enär". - "när". - "enär"!
- Det står "enär". - Du trodde att det var "när"? - Ja.
Var uppmärksam på vad jag dikterar!
Har du sett att ett "enär" i stället för ett "när" kunde skickat mig till döden?
Du skrev det? Jag ska hugga händerna av dig
Nej, var barmhärtig, Nero.
Skär inte bort arbetsredskapen för den här varelsen utan hjärna.
Se på hans kranium, hans slocknade blick utan tanke...
Han är oskyldig!
- Du ser, Nero... - Seneca.
Det räcker med att skriva om brevet med "när", så ska allt vara ur världen.
Det verkar enkelt! Vad gör du? Du har förstört bevismaterialet!
Du behöver inget bevis för att döma mig till döden.
Jag och dina vänner ska vara glada att dö...
Nej! Nej!
De är inte alls glada åt det.
Jo, Nero, efter min död och under din mors vägledning...
...kommer du att bli en stor general.
Jag ser dig redan iförd din morfar Germanicus rustning.
Jag ser honom redan, mina vänner, rida i spetsen för de romerska arméerna...
...rycka fram över de iskalla slätterna i norr...
... slåss till den sista blodsdroppen mot de barbariska fienderna,
klyvande snön med bröstet, brytande isen med svärdet.
Jag ser dig avancera mitt i snöstormen, snö och åter snö!
Jag ser dig när du kämpar mot de hemskaste snöoväder.
Vid Jupiter! Segimerus!
Segimerus! Jag drar mig ur detta.
Detta är ditt öde, Nero. Snö! Snö! Jag har talat.
- Va? - Vi fruktar inte kylan, Nero.
Vi vill dö tillsammans med dig på de iskalla slätterna i norr.
Ja, ja, ja! Vi vill dö tillsammans med dig på de iskalla slätterna i norr.
Men är ni galna? Mår ni inte bra här i värmen?
Är de galna?
Jag har aldrig i hela mitt liv känt mig så frusen. Jag har fått hosta.
Anicetus, är inte det där min mors bärstol?
Jo, hon vill ta båten till Antium. Hon vill inte delta vid avrättningarna.
Vilka avrättningar?
Av Seneca, Poppaea och gästerna. Jag har förberett lejonen.
Idiot! Se till att befria dem alla.
Vill du att din kejsare ska dö av köld på slagfälten.
Se så, iväg.
Anicetus, skulle du vilja föra befäl på min mors fartyg?
Ja, Caesar, jag är officer i marinen.
- Vad är du? - Officer i marinen. - Verkligen? - Ja.
Du skulle tycka om det?
Min välsignade pojke... Den här gången har jag honom fast.
Mamma är alltid mamma. Såväl för slaven som för kejsaren.
- Vad är det för bankande? - Det är reparationsarbete i lastrummet.
Inget långvarigt, säger man.
Bra, mina arbetare. Detta arbete gör er förtjänta av ersättning.
- Tack! - Du är himlasänd. - Gå nu!
Anicetus! Anicetus, se, gillar du det?
- Vad är det? - Vad det är? - Vad är det?
- Det liknar en fontän. - Det är en läcka.
Dra ner den här spaken så går fartyget till botten inom två timmar.
Men jag är på fartyget.
Vad spelar det för roll? Jag tänker på min mor.
- Hon går också till botten. - Va? - Om fartyget sjunker, följer hon med.
- Anicetus, vi förstår här inte varandra särskilt bra. - Varför ska det ske?
- Min mamma måste drunkna! - Och jag?
- Men vem är du? - Fartygets kapten.
Om fartyget går till botten måste kaptenen också göra det.
- Varför? Kan du inte simma? - Nej. - Vår flotta! Vilken skam!
Anicetus, låt mig inte förlora tid.
I natt, när min mor sover, tar du spaken och...
- Och jag? - Du dör, eller hur? Dör!
Lägg dig nu, mamma. Svep om dig täcket så du inte blir kall. Resan är kort.
Nästa gång vi ses ska bli då vi följer dig till kriget.
Ja, mamma, du ska följa mig till kriget.
- Farväl, mamma. - Inte farväl utan vi ses. - Vi ses, mamma.
Alle man till årorna. Vi far genast. Nu för jag befäl!
Upp med ankaret genast, hon är fri.
Jag tvivlade aldrig på dig, Seneca.
Jag vill dig väl. Inse det.
Felet var min mors. Men hon är slut nu. Snart ska hon runda Kap Misenum.
- Se, vi är redan här. - Snart ska Anicetus öppna ventilen.
- Varför glädjas åt andras olyckor? - Jag gläds åt vad jag vill.
- Mamma... - Är alltid mamma.
- Nej, jag tänkte säga läckan. - Läckan? - Har du gjort den? - Ja.
- Men vad är det, en plugg? - Ett hål. - Vad för hål, vad för plugg?
Det är ett lejon, ett lejons gap.
Ta i, Anicetus, dra!
Ta i, nu iväg!
Senatorer, medborgare, vänner...
... Neros mor, den kloka, den goda Agrippina är död.
- Jag beklagar henne inte... - Tvärtom, jag avundas henne!
- Va? - Det skrevs strax innan taket så ödesdigert rasat ner på hennes huvud.
Stryk "taket" och lägg till:
...Neptunus, denne avundsjuke gud, håller henne hårt i sina armar...
...djupt nere i bröllopskammaren i havets avgrunder.
- Hjälp, Augusta Agrippina, jag sjunker! - Skäms, Anicetus!
En riktig kapten går till botten med sitt fartyg.
Här är de legioner jag vill ha.
Framåt för erövringen av världen.
- Vart för vi den? - Till muséet. Farväl, lille morfar.
- Vem är det här? - Det kan väl inte jag veta?
Hej då, lille morfar! Gör några plåtaskar åt dig.
- Är du inte från Agrippinas parti? - Jo, jag var, innan hon dog.
Va, är hon död?
Ja, väldigt död. Faryget har gått till botten. Kaputt!
Grekiskan...
Syrianskan...
- Agrippina, befall! - Framåt marsch! - In i ledet, med en gång!
En kyss för dig... och en för dig!
- Mamma! Ett spöke! - Ja du, vilket spöke! Arrestera honom!
Öppna och övertyga dig om att jag inte är det.
Öppna dörren så ska du få se att jag lever!
Jupiter, fräls mig från den onda anden!
- Caesar! - En kristen med huva! Anicetus!
- Du räddade dig? - Ja, det gjorde din mor också.
Jag försökte drämma till henne med en åra, men hon undkom den.
- Det är inget spöke, hon lever! - Mitt tålamod har en gräns.
Slå ner dörren. Vänta!
Arrestera henne. Hon riktade ett attentat mot kejsarens liv.
Arrestera dem.
Vi ska arrestera dem!
Bort med händerna! Våga inte röra mig! Arrestera dem!
Ni ska ta order från mig! Ni är betalda av staten. Grip henne!
Döda mig så ska jag visa er hur en romarinna dör!
Men du, Seneca, ska dö med mig.
- Mina germaner ska hämnas mig. Inte sant, Segimerus? - Ja!
Ett ögonblick, vi kan inte dö alla tillsammans.
- Agrippina, säg vilken kämpe du vill utse. - Är du faktiskt rädd?
Jag?! Alldeles tvärtom. Vi bär oss alla egoistiskt åt.
Vi funderar bara på om döden är något glädjande eller inte... Ett ögonblick.
Vi tänker inte på Nero som blir kvar ensam.
Precis. Vad föreslår du?
En vapenvila. Låt oss söka enas om att komma bort från det råa våldet.
Låt oss använda hjärnan och bilägga våra små tvister vid bordet.
Vilken man! Han skulle kunna "stoppa Jupiter i säcken". Nu är vi lugna.
- Vad gör man? - Tyst!
- Men hur räddade du dig? - Böh... - Va? - Böh...
Dispyten oss emellan är definierad. Du vill fred. Och du, Poppaea?
För mig gör krig eller fred ingen skillnad.
Jag vill gifta mig med Nero. Jag har...
Låt gå, men vad ger ni mig i utbyte?
För att jag inte ska behöva vara i fält är jag villig till allt. Vad ber du om?
Jag vill bara en sak: att Nero inte sjunger!
- Uppriktigt sagt, Nero sjunger som ett hundskrälle. - Så skulle jag inte säga.
Jo, låt oss säga det rent ut. Det är uppfattningen i Rom.
Då återstår bara för mig att förena min röst med det romerska folkets
och utropa:
Ja, Nero är en hund. En hund. Än en gång: han är en hund!
Tog det emot mycket att erkänna det?
Då är alla överens, också befolkningen i Rom.
Nu är allt klart. Är du tveksam till vad vi måste göra?
Han har ingen talang alls för att sjunga.
Vi ska aldrig mer behöva höra hans sånger.
Se här är tre marmorblock. Har ni sagt att jag sjöng som en hund?
Inhuggna och inneslutna i marmorn kan ni inte tala längre.
Ni står bra.
Ja, jag vet vad ni skulle vilja säga mig - att också Rom kallat mig hund.
Rom har kallat mig hund.
Se nu på Rom!
Vill ni veta varför jag gjorde allt detta?
Varför?
Den frågan har ni inte med att göra!
Svenska undertexter med stöd av italiensk förlaga
av Officina verborum